EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Til alle som stemte på motstanderen min, vi kan være uenige, men fra første dag
lover jeg å være en president for alle, og din stemme skal også høres.
Det høres ikke ut som en nederlagstale.
Det er det ikke. Jeg har ikke skrevet en.
Våre interne meningsmålinger viser en høy valgdeltakelse.
Vi trengte 55 %, den ligger rundt 57 %.
Det endrer modellen vår, som for ti minutter siden viste 71 % vinnersjanse.
Stemmegivingen er over om en time, og jeg vet at valgkampen har vært tøff.
Du har vært gjennom mye med River, og... Beklager.
Jøss. Det ser ut som gratulasjonene allerede strømmer inn.
Jeg ville bare si at jeg beklager at valgkampen ble så stygg.
Takk, jeg setter pris på det.
Men meldingene er ikke gratulasjoner. De er nok fra teamet ditt som friker ut.
Du er presidenten.
Ikke ennå. Stemmelokalene stenger først om én time. Og stemmene må telles.
Det vil de ikke bli. De dumpes utenfor akkurat nå.
For litt siden sendte jeg en e-post til hele skolen og sa at jeg trakk meg.
Rektor var enig i at det er bortkastet å telle stemmene.
Hvorfor gjorde du det?
Modellen din stemmer. Vår sa det samme.
Deltakelsen økte.
Det gikk i din favør, så i stedet for bare å tape, drar jeg deg med meg
så du ikke vinner.
Du er president, så du har vunnet noe.
En posisjon uten betydning som ingen kan respektere.
Ta deg i ræva, Payton.
Litt av en valgkamp.
Hva?
- Hvorfor svarer du ikke? - Hva gjør vi?
- Ingenting, stemmene er kastet. - Si farvel til mandatet.
Vi kan anke avgjørelsen!
Anke hva da? Seieren din?
Det kalles en Pyrrhos-seier når seieren er uten betydning.
Helvete!
Du er patetisk.
- Infinity, hva gjør du her? - Du er avslørt, din snik.
- Jeg liker bare å hjelpe barn. - Hold kjeft, Ray!
Jeg vet alt. Og jeg har nok bevis til å få deg fengslet for alltid.
Så om du ikke vil sitte inne resten av livet, må du gjøre som jeg vil.
Jeg har to krav.
Alle som er for...
Forslaget er vedtatt.
Nå vil jeg gjerne introdusere Saint Sebastians nye elevrådspresident
og visepresident, Payton Hobart og Skye Leighton.
Gratulerer med seieren.
Takk, rektor Vaughn.
Medlemmer av styret, det gjør meg ydmyk å stå her i dag.
Sugerør har eksistert siden 3000 fvt., da de gamle sumererne brukte gullrør.
Raigress ble brukt og så papir. Og i 1955 ble engangssugerør av plast vanlig.
Nå blir over 500 millioner sugerør brukt og kastet hver dag.
Det er nok til å nå rundt jorden to og en halv gang.
Det er en økologisk og moralsk katastrofe.
Jeg er her i dag for å foreslå at skolen forbyr alle engangssugerør.
For bare én penny per sugerør kan vi gå sammen med byen Malibu og McDonalds UK
og bli en del av løsningen på miljøkatastrofen.
En penny per rør.
Skolen bruker tusenvis av dem hver dag. Det er mye penger.
Hvor skal de komme fra?
- Vel... - Du bør vite
at sugerørene er en del av en kafeteriakontrakt
vi har med Cali catering, så vi vil få plastsugerør ut 2025 uansett.
Det er titusenvis av sugerør. Hva gjør vi med dem? Kaster dem?
Og jeg kom akkurat på, mange unge liker å tygge på plastsugerør.
Jeg gjør det. En slags oral fiksering.
Og om vi kvitter oss med rørene, er det mer sannsynlig at de vil røyke eller vape?
Vet du det?
Røyking, det kan vi undersøke.
Før vi stemmer over dette...
Ingen gjør opp- "rør"?
Alle som er for...
Forslaget er avvist.
Takk, Payton. Og igjen, gratulerer.
Takk.
Så har vi et forslag om å skifte lyspærene
i fellesområdene fra varmhvitt til kaldhvitt.
Infinity!
Svar meg, jeg vet at du er der!
- Hvordan fant du meg? - Ray sa det.
Åpne døren, jeg kan ikke snakke gjennom dørsprekken.
Så synd, besta.
Infinity!
Vær så snill, skatten min! Det tar bare et øyeblikk, og så går jeg.
Jøss. Hvordan har du råd til dette?
Spør Ray om det. Det er han som betaler.
Et sted å bo til jeg er ferdig på skolen. Og alle nøttene og makronene jeg vil ha.
Det er min pris for ikke å sende ham i fengsel, den idioten.
Du kan ikke bare spise makroner. Du vil få sukkersyke.
Men det er din skyld, besta.
Jeg hadde ikke prøvd makroner før du fikk oss inn på Club 33 i Disneyland.
Fra nå av vil jeg bare ha fine ting i livet mitt.
Jeg kan ikke tro det jeg hører.
- Å nei? - Jeg kjenner deg ikke igjen.
Bra!
- Du kan ikke røyke her. - Selvsagt kan jeg det.
Du kan ikke røyke her.
Besta? Hvordan døde mamma?
Hvorfor spør du om noe du allerede vet?
Hun døde av nyresvikt.
Ja. Men hva forårsaket nyresvikten?
Om vi hadde visste det, så kanskje vi kunne hjulpet henne.
Hør her, alle blodprøvene hennes
sier at hun ble blyforgiftet, men aldri ble behandlet for det.
Kanskje fordi Ray var teknikeren som aldri fortalte legene det.
Var det sånn du møtte Ray?
- Vent... - Det er blymaling i kjelleren.
Jeg vet det.
Derfor lot jeg aldri noen gang
deg eller moren din gå ned dit.
Fordi det ikke var trygt.
Men du gikk dit.
Du gikk ned i kjelleren hele tiden.
Hva er det du sier? At jeg gikk i kjelleren
og tok maling fra veggen og ga den til moren din?
Ja, det er akkurat det jeg tror.
Det er sinnssykt.
Du har forgiftet meg! Det er sinnssykt!
Det gir mening. Du lærte hvordan med henne, det holdt henne der.
- Ikke drikk så mye... - Du er ikke sjefen min!
- Og du så all oppmerksomheten du fikk. - Det er en sjokkerende og fæl løgn.
Jeg har kopier av alle papirene!
Og de ligger i en postboks
som Ricardo vil åpne om det skjer noe med meg.
Vet du hva jeg vil?
Jeg vil ha en skoletur til Paris der alt er betalt.
Ubegrensede midler. Jeg vil oppleve Paris ordentlig.
Jeg trenger frihet nå.
Jeg vil gå på restauranten i Rottatouille.
Det er en tegnefilm, Infinity. Det jobber ikke rotter der.
Om du får til det,
vil jeg kanskje...
...kanskje komme i begravelsen din.
Kom deg ut av leiligheten min før jeg ringer politiet.
Jeg tror ikke jeg bør drikke det. Jeg er bare 18.
Kom igjen.
Du har nok gjort mer ulovlige ting en noen slurker med rødvin.
De tingene Infinity og jeg kan ha gjort,
sa hun ja til.
Du har en god innflytelse på Infinity.
Jeg håper dere gifter dere og får barn.
Det ville vært flott om du ble en del av familien.
Jøss!
Det er fantastisk! Det visste jeg ikke. Jeg også!
Jeg skulle ønske Infinity følte det, for hun sluttet å snakke med meg.
Infinity sliter med å bli voksen, og det forstår jeg.
Men, hjelpe meg. Hun har virkelig noen ideer.
De er sinnssyke. Og jeg har tenkt, hvor får hun ideene fra?
Hvem setter denne lille jenta opp mot meg?
- Opp mot oss begge? - Payton.
Det stemmer. Payton.
Om det ikke var for ham,
ville hun sittet her ved bordet sammen med oss.
Med familien sin, mens hun hørte på Shirley Bassey og så på meg drikke.
Hva nå? Syns du at jeg bør drepe ham?
Hva?
Ja, det gjør jeg.
Jeg må tenke over det.
Det bør du. Du bør tenke lenge og nøye.
Han tok henne fra oss, og hun vil komme tilbake
- om han er ute av bildet. - Jeg liker ham ikke.
Det viktige her er å finne en måte å gjøre det på
så vi ikke blir mistenkt.
Hva?
Jeg forstår bare ikke hvorfor du gjorde det mot henne.
Hva da?
Gjorde henne syk? Ser du?
Det er derfor Payton er så lumsk.
Han kommer med en besynderlig påstand som ikke er basert på fakta,
og bare fordi den er så besynderlig, blir den sittende, og du tenker:
"Kan det være sant?"
La oss si at jeg gjorde det.
Hva om jeg gjorde henne syk? Jeg sier ikke at jeg gjorde det, men om?
Var hun ikke lykkeligere?
Hun bor helt alene på et motell, for guds skyld.
Folk sier til meg: "Dusty, du er en helgen."
Men jeg er ingen helgen.
Jeg er bare ei lita jente fra landet.
Vet du hva den første jobben min var da jeg kom til California?
Jeg var modell på bilshowene i Santa Barbara.
Jeg hadde ingen problemer med å tiltrekke meg menn.
Faktisk fikk jeg litt mye oppmerksomhet.
Og så fikk Richard meg gravid,
og den dagen jeg sa det, var den siste dagen jeg så ham.
Og plutselig sto jeg der helt alene med et nydelig lite barn i armene.
Herregud. Du skulle sett henne.
Moren til Infinity var så vakker.
Hun var som en liten dukkebaby.
Og jeg tenkte, hun vil i hvert fall ikke forlate meg.
Og har du sett, hun blir 17, og alt jeg gjør er galt.
Men hun blir smelt på tjukka,
og hun vil ikke bo her, men hun har ikke noe sted å dra.
Hun kan ikke oppdra barnet alene.
Og da gjorde jeg noen feil.
Jeg kunne ikke la henne ødelegge sitt og Infinitys liv ved å reise.
Hun trengte en grunn til å bli. Og det ga jeg henne.
Etter at hun ble syk, ble vi like gode venner igjen.
All ropingen og skrikingen var over. Vi var en familie igjen.
Og at hun døde...
Det var tragisk.
Jeg kan ikke si noe annet. Jeg var helt knust.
Men da hadde jeg ei lita jente igjen.
Det var som en slags tidsforskyvelse.
Men denne gangen kunne jeg forandre slutten.
Jeg behøvde ikke å se noen jeg var glad i gå ut av døren.
Hvis...
Jeg sier hvis jeg gjorde det...
Og vi fikk så mye gratis.
Så...
Jeg tror vi vet hva som må skje nå, ikke sant?
Det kommer ikke ordentlig ut.
Du pleide å lage et kryss, linjer på tvers,
slik at det vil åpne den. Går det bra?
Det er så deilig.
Herregud, hva er det?
Det er dr. Pimple Popper.
Mener du at det fins et TV-program om en dame som skviser kviser?
Hvordan har jeg gått glipp av det? Det er fantastisk.
Det har en tydelig historie.
Fæle ting skjæres vekk. En lykkelig slutt hver gang.
- Jeg tror jeg har en klinisk depresjon. - Jeg vet det, vennen.
Det er fordi du ikke tar deg tid til å kose deg.
Jeg er ikke sånn. Jeg koser meg ikke.
Jeg vinner.
Jeg gjør verden bedre, og Astrid bare tok det fra meg.
Uten mandat, har jeg ikke noe liv.
Jeg har ikke noen fast grunn å starte fra.
Det kan ikke være alt du liker.
Jeg husker at jeg følte noe da jeg sang for River.
Ikke lykke som sådan, men...
En forbindelse med noe utenfor tåken av ambisjoner og knuste drømmer.
Kjære, du vant valget.
Du klarte det.
Hva så om du ikke får sunne snacks i kafeteriaen,
eller en emosjonell støttegris i timen?
Dette er avgangsåret. Du burde kose deg.
Spise litt pizza. Henge med venner. Eksperimentere.
- Jeg vet ikke hvordan. - Trenger du råd?
Få musikken inn i livet ditt.
Går det bra?
- Hjelpe meg. - Å ja?
- Så stor. - Ikke vondt?
Hei, alle sammen.
Saint Sebastian har 57 vannfontener.
Nesten 24 av dem brukes knapt, og ni...
Dette kan komme som et sjokk, men på en hel uke ble de ikke brukt.
Det er sløsing med energi, og skattepenger som går rett i vasken.
Så...
Derfor vil jeg foreslå en plan som vil fjerne 15 av de minst brukte fontene
og bruke pengene som spares til å erstatte resten
med moderne miljøvennlige fontener.
Forslaget er avvist. Takk.
Vi tar en kort pause og samles igjen om fem minutter.
Dette er en katastrofe.
Ja, de er ikke interesserte i vannforbruk.
Nei, Payton.
Han er en katastrofe, han har ingen plan. Han må vekk så vi kan gjøre noe.
- Hva mener du? - Hvorfor sugerør og fontener?
Vi burde spørre hvorfor jenter driver mindre med sport enn gutter.
Et brudd på likestillingsloven.
"Du burde vært president", tenker du.
- Sa ikke det. - Trengs ikke.
Vi må bli kvitt ham, McAfee.
Hvorfor gjør du dette? Jeg gir deg fornuftige forslag.
Du gir meg ubrukelige, dyre forslag som vil koste meg jobben.
Du må være villig til å ta sjanser.
- Du vant ikke valget. - Astrid trakk seg før jeg kunne det.
Vi talte stemmene. Astrid vant med to stemmer.
Hva?
Du snakker ikke for skolens elever. De hørte budskapet, men valgte en annen.
Du har ikke et mandat. Du er ikke Barack Obama.
Du er Gerald Ford. Kos deg med avgangsåret.
Hei, det er Payton.
Hva vil du?
Jeg lurte på, kan jeg be deg på middag?
Det var godt.
Du ser flott ut.
Du har definitivt fått tilbake appetitten.
Mat smaker endelig normalt igjen.
Cellegift fikk alt til å smake krydret. Om det var ørlite grann pepper,
sved munnen min som den brant.
Infinity...
Jeg skylder deg en unnskyldning.
Hvorfor det? Du sa det jo selv.
Du reddet livet mitt.
Ja, men jeg gjorde det helt galt.
Jeg var en politiker og ikke et menneske.
Det som hendte med deg var fælt, og jeg oppdaget det bare
på grunn av mine ambisjoner. Ikke sant?
Men jeg har en idé som jeg tror ville være flott for deg.
Det er noe jeg skal gjøre for å prøve å kose meg de siste månedene her.
Prøve.
Og jeg tror at det kan bli gøy om vi gjør det sammen.
Hva er det?
Hei, jeg heter Payton Hobart.
Jeg prøvesynger for alle de mannlige rollene.
Payton, jeg var på skolesamlingen for River
da du sang den fantastiske sangen.
Du behøver ikke å prøvesynge.
Kunne du tenke deg å spille John Hinckley?
Det er en stor rolle. Du vil være fantastisk.
- Jo da. - Flott. Takk, Payton.
- Prøvene starter på mandag. - Jeg har en betingelse.
Kom igjen.
Jeg gjør det bare om min venn Infinity også får en rolle.
Det er så lyst.
Jeg heter Infinity Jackson,
og jeg prøvespiller for rollen som Squeaky Fromme.
Hva er den neste? Rødt lær, gult lær.
Hei.
Infinity! Kan jeg få snakke med deg?
Jeg dør hver dag.
Hvem sa at jeg var her?
Besta. Hun vil at vi skal være sammen. Hun sa det.
Å finne ut at jeg ikke er døende er det beste som har skjedd meg.
Det åpnet øynene mine, og nå ser jeg alt livet mitt kan bli.
Jeg kan bo alene, spise makroner, dra til Paris, spille i en musikal.
- Hva? - Ja da.
De skal sette opp Assassins, og jeg skal spille Squeaky Fromme...
Det er den beste rollen.
Nei. Det er John Hinckley.
Ha det. For alltid, Ricardo.
Infinity! Du får ikke en sjanse til. Jeg advarer deg! Det vil skje noe fælt.
Jeg gir blaffen!
Du kan ikke være med om du ikke går her.
Jeg pleide å gå her. Men jeg sluttet for noen år siden.
Jeg snakket med yrkesrådgiveren om å få kveldstimer for å ta eksamen.
Så teknisk sett vil jeg gå her. Jeg vet at du trenger menn.
Og jeg vil virkelig være med.
Du må prøvesynge. Er det en sang du vil synge?
Ja.
Jeg skal synge "Beneath the Moonless Skye"
fra Andrew Lloyd Webbers Love Never Dies. Oppfølgeren til Operafantomet.
Kom igjen, fru piano DJ.
Gratulerer, skuespillerne i Stephen Sondheims Assassins.
Nydelig.
Jeg tror at alle kjenner hverandre, men jeg vil introdusere Ricardo.
Han videreutdanner seg her,
og han er vår John Wilkes Booth.
Jeg tilgir deg det aldri.
Før vi starter med "bli kjent med hverandre" -øvelser,
skal Daria gi hver av dere en dramaturgisk pakke
om alle som blir fremstilt i stykket.
For jeg vil at vi skal gå dypt her.
Jeg vil at hver av dere skal bli disse figurene,
for vi må huske at en skurk aldri tror at han er en skurk.
Han er helten i sin egen historie.
Ikke vær redde for å se dumme ut. Bare beveg dere til musikken.
Ikke tenk på det. Å ja, Ricardo. Flott.
Jeg vil ikke gjøre det.
Det er poenget. Det er en tillitsøvelse.
Og en, to, tre.
Jeg klarte det. Jeg vil gjøre det igjen!
Gå vekk!
Noe som er vanskelig å si
Og vanskeligere å gjøre
Noe som er vanskelig å si
Og vanskeligere å gjøre
- Jeg tror det ikke. - To? Hvordan vet hun det?
Hun talte dem.
Dette er pisspreik. Hun lyver. Modellen viste at vi vant.
Det er ikke den.
Du antok at fordi mange kom tidlig, ville det fortsette, noe som er dumt...
Hold kjeft!
Faktumet er at vi tapte.
Vi kan krangle om det,
men faktumet er at velgerne avviste budskapet, og vi ikke har deres tillit.
Problemet er at vi har to hemmeligheter. Astrid vant, og Infinity hadde ikke kreft.
Om det kommer ut, er karrierene våre over.
- Du er utslitt. Vi må roe oss ned. - Ikke avbryt meg.
Her er det. Vi har to hemmeligheter.
Vi vant ikke. Og husker du jenta med kreft?
Vi visste at hun ikke hadde det og sa det ikke.
I neste kampanje er det to til. Og 15 år fra nå vil jeg bli senator,
og vi har 40 skjeletter i skapet.
Hva kan vi gjøre?
- Gi meg deres lojalitet. - Du har den.
Skriftlig.
- Underskriv en taushetserklæring. - Nå tuller du.
Ingen tuller her.
Under hele arbeidsperioden og for alltid etterpå lover du ikke å avsløre eller utgi
konfidensiell informasjon som kan skade Mr. Hobart.
Det er en helt vanlig standardtekst.
Brudd på avtalen fører blant annet til en erstatning på fem millioner dollar!
- Utrolig. - Du kan stole på oss.
Bra. Da er ikke dette noe problem, og dere kan skrive under.
Akkurat nå er vi gode venner. Vi er sammen om det.
Men når det står mer på spill, svikter vennskapet.
Så skriv under så vi vet at det ikke skjer.
Jeg skrev under min nå nettopp.
- Jeg syns fem millioner er litt mye. - Dette er sinnssykt.
Takk.
Payton.
Du virker stresset.
Du er stresset, sliten og sur så jeg tenkte at dette kunne muntre deg opp.
Fløyelskake. Skye og jeg lagde den. Håper den smaker.
Hei, jeg støtter deg.
- Vil du ha en bit? - Jeg slanker meg.
- Hvor lenge har det stått på? - I over én time.
Jeg lagde grøtomslaget med søtmispel. Jeg la krystallen ved hodet hans.
La du dem i armhulene?
Ja! Jeg gjorde alt du sa! Ingenting virker. Jeg er redd.
Det er nok bare et virus.
39,7! Han må på sykehus.
Hvordan går det, er du ok?
Jeg er ok nå, men...
Dette er ille, jeg er virkelig redd, ok?
Først det med valget, og så prøver noen å drepe meg.
Er du sikker på at du ikke har spist en dårlig østers?
Noen prøvde å drepe meg.
Ikke trekk forhastede konklusjoner.
- Ja, hvorfor? - Ronald Reagan!
Da han var minst populær, forlot han Washington Hilton og John Hinckley skjøt.
Reagan ble truffet og agenten hans ble truffet i hodet og ble lam.
Payton, det var en tragedie.
Abe Lincoln, James!
Når du blir president, vil folk ta deg.
Folk som vil stoppe deg, som vil at en annen skal gjøre noe annet
og som er sprø.
Jeg spydde ut alt, James. Ok? Jeg har ikke spist en dårlig østers.
Jeg spydde blod. Jeg ble forgiftet.
McAfee prøvde å drepe meg.
- Vent, McAfee? - Ja, spør henne.
Forgiftet du Payton?
Ja, jeg tror det.
- Vent, hva? - Ikke med vilje.
Skye og jeg lagde cupcakene.
Jeg lagde kaken, Skye pynten. Vi spiste, de var ok.
Skye ville lage en til Payton med pynt jeg ikke så.
Jeg tenkte ikke på det. Men jeg tror hun gjorde det.
Hun snakket om å bli kvitt deg,
- men jeg trodde det ikke. - Tuller du?
- Gå. - Når skulle du si det?
- Jeg trodde ikke hun ville drepe ham! - Gå!
- Jeg vil ikke se deg mer. - Payton.
McAfee, det er over. Gå.
- Sier du det jeg tror nå? - Hvorfor pyntet du Paytons kake spesielt?
Jeg ville skrive en melding på den.
- Hva var det i pynten? - Sukker og smør!
Jeg vil ikke sitte her og bli anklaget for å drepe noen
- når kakene var din idé. - Tre dager før, du hadde masse tid.
Og jeg ble med, noe jeg ikke skulle ha gjort.
Fordi jeg ville gjøre noe for noen jeg syns er en idiot og som jeg ikke tåler.
Om du tror at jeg ville drepe Payton for å bli president, har jeg to ting å si.
- Jeg prøver å forstå... - Faen ta deg.
Og, det er slutt mellom oss.
Jeg gjør deg en tjeneste, for du er ikke skeiv.
Din forknytte, oppblåste turist.
Om du hadde vært det, hadde du kjent kvinnekroppen, og det gjør du ikke.
Mamma?
ROTTEGIFT
- Hva gjør du her? - Jeg må prate med deg.
Ikke her.
Mannen min er ovenpå.
Han gjør ferdig et digert puslespill av Peggy Guggenheims palass.
I stallen om 15 minutter.
- Ok. - Ikke noe sex.
Jeg trodde du var på en ranch i Wyoming.
Montana. Det er vakkert. Jeg så en mann bli myrdet av en bjørn.
Jeg tror ikke en bjørn kan myrde. Myrde høres ut som om det er med forsett.
Poenget er at alt er så virkelig der. Du trenger noe virkelig.
Jeg har forpliktet meg overfor sønnen min. Om jeg drar, mister han alt.
Han vil miste deg om du blir. Du vil mislike ham.
Ikke i dag, men snart. Jeg flyr tilbake i morgen. Bli med.
I morgen.
Min kjære Jodie, jeg ydmykes av min svakhet og manglende kraft,
men jeg kan forandre meg. Jeg skal bevise det gjennom én modig, historisk handling.
Jeg skal oppnå din kjærlighet nå og for alltid.
Hilsen John.
Jeg er
Ingenting
Du er vind og vann og himmel
Jodie, si meg, Jodie
Hvordan kan jeg få din kjærlighet
Jeg ville svømme over havet Jeg ville flytte fjell
Jeg ville gjøre alt for deg
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Jeg fortjener ikke din kjærlighet
Jodie
La meg vise At jeg fortjener din kjærlighet
Hvordan kan jeg få din kjærlighet
Sett meg fri
Hvordan kan jeg vende Din kjærlighet mot meg
Jeg er
Ingenting
Du er vinden, djevelen og Gud
Charlie, ta blodet mitt
Og kroppen min for din kjærlighet
La meg føle ilden, la meg drikke giften
Si at jeg skal rive hjertet mitt i to
Om det er det du vil
Jeg fortjener ikke din kjærlighet
Elskede Charlie
Jeg har ikke gjort noe for din kjærlighet
La meg fortjene din kjærlighet
Sette deg fri
Jeg ville komme Og ta deg vekk fra livet ditt
Jeg ville komme Og ta deg vekk fra cellen din
Du ville være min dronning, ikke hustru
Jeg ville krype dypt gjennom helvete
- Jeg vil dø for deg. - Jeg vil dø for deg.
- Selv om jeg alltid vil vite - Selv om jeg alltid vil vite
At jeg ikke fortjener din kjærlighet
- Jodie, kjære - Charlie, kjære
La meg vise at jeg fortjener din kjærlighet
Jeg skal finne en måte Å få din kjærlighet på
Vent og se
Da vil du vende kjærligheten din mot meg
Din kjærlighet
Mot meg
Flott! Så bra!
- En så fin sang! - Fantastisk.
- Ypperlig. - Vi tar en tominutters pause
og så fortsetter vi.
Kan vi fortsette?
Jeg kommer etter.
Ok, skal jeg bli med... Nei, ok.
Jeg skal spise noe.
- Det var bra, forestillingen blir fin. - Takk.
Bra at du er her. Jeg vil gjerne si unnskyld.
Jeg var utmattet og uttørket
- og trakk en gal slutning. - Det tror jeg ikke.
Skye nekter plent, og vi får kanskje aldri vite det.
Men det er mulig at hun forgiftet deg, og jeg burde sett det før.
Faktumet er...
Jeg burde sagt dette før, og jeg vet ikke hvorfor jeg ikke gjorde det.
- Gjorde hva? - Sa dette.
Skye og jeg har hatt et forhold fra før hun ble med oss.
Nå kødder du!
Helt ærlig. Var vi ikke enige om det?
- Helt gjennomsiktig. - Det var galt.
Men jeg måtte ha noe eget. Du bestemmer ikke over mitt privatliv.
Men det er slutt. Unnskyld.
- Hva annet skal jeg si? - Ingenting.
Du og jeg er ferdige.
Vet du hva?
Lykke til, men dette er over.
Og vi er tilbake.
Ok, jeg vil synge gjennom "Balladen om..." Hvor er Ricardo?
- Vil du ha en? - Nei takk.
Hei! Vi trenger ikke geværet ennå.
Luftgevær.
Jeg vil holde det. Det er viktig for rollen.
Fordøm sjelen min om du må
La kroppen min bli til støv
La den blande seg Med landets aske
La dem sende meg til helvete
Overlat til historien Å si at det jeg gjorde
Det gjorde jeg bra
Og gjorde det for landet mitt
La dem rope: "Din skitne forræder!"
De vil forstå det senere
Landet
Er ikke hva det var
Bang!
Jøss.
Jeg sier bare, jøss.
Niks. Figuren min ville ikke hatt den.
Hei, Ricardo, kan jeg snakke med deg alene?
Beklager.
Du gjør en flott jobb.
Når du demper den fremføringen, vil den bli kjempeeffektiv.
Du vet hva de sier.
Jo mindre, jo bedre.
- Jeg ville snakke om geværet. - Det er et luftgevær. Jeg trenger det.
Men John Wilkes Booth brukte ikke rifle. Han brukte et håndvåpen.
Jeg vil ha rifle.
Ok, som du vet er jeg elevrådspresident og min plattform var våpenreform.
Jeg kan ikke være i en forestilling der noen har et unødvendig våpen.
Det er ikke et våpen.
Det ser ut som et, så du må ødelegge sangen uten den.
Ellers snakker jeg med skolestyret. Uansett vinner jeg.
Kanskje det er et våpen.
- Hei! - Bang!
Jeg bare kødder.
Herregud!
Ser du? Luftgevær.
Hva i helvete?
- Hei! - Hei.
Har du gjort det? Er det over?
Ja. Jeg bestiller en drink.
- Hva snakker du om? Du er 18. - Jeg trodde det var greit.
Bare hør etter.
Fortell hva som skjedde,
og så går vi hvert til vårt, og vi snakker aldri om dette igjen, ok?
- Skjøt du ham? - Ja!
Rett i ræva! Han skreik som ei kjerring.
Og jeg sa: "Beklager så mye. Jeg mente det ikke."
- Han løp skrikende vekk og... - Vent litt!
Skjøt du ham i ræva?
Jeg ville at luftgeværkula skulle være vanskelig å få ut.
Et luftgevær?
Planen var ikke å skyte ham med et luftgevær!
Jeg har undersøkt for rollen jeg spiller. Jeg har lært om berømte snikmord.
Har du hørt om Filoktetes?
Du burde slå ham opp
for han var en berømt, gresk kriger som ville ha seg med den skjønne Helena.
Han ble skutt med en pil som var dyppet i galleblæren til Hydra.
Som er et mytologisk vesen, men jeg tenkte: "Der har vi det."
Og noen kjørte over en pungrotte ved huset til onkelen min for en stund siden.
Jeg visste ikke hva som var galleblæren, så jeg trakk ut innvollene og knuste dem.
Jeg fikk tak i hulspisskuler til luftgeværet og la dem i det over natten.
Jeg begravde kulen minst fem centimeter inn i muskelen
og fikk alle bakteriene rett inn i blodomløpet hans.
Det kalles blodforgiftning. Og du dør av det.
Organene slutter å virke.
Herlighet! Du gjorde ikke det jeg ba deg om! Pappskalle.
Jeg prøver å få tilbake barnebarnet mitt, ditt naut!
- Ro deg... - Nei!
Ikke si at jeg skal roe meg ned!
Hold kjeft og sett deg!
Beklager.
Familiegreier.
Han vil være dø i morgen tidlig. Og jeg kan si at det var et uhell.
Og du har ingenting med det å gjøre. Ok?
Takk, Ricardo!
Fordi du gjorde nøyaktig det jeg ba deg om.
Uansett hva det er, er det ekkelt.
38,3. Feber igjen.
Jeg tror bare jeg er utslitt.
- Du er så trist. - Jeg er så glad i deg.
Og det gjør deg trist?
Moren min var veldig kald. Det fortalte barnevakten min meg.
Hun var der ikke nok til at jeg ble kjent med henne.
Så jeg hadde ikke noe eksempel på en mor.
Ikke noe eksempel å forkaste eller bruke.
Jeg hadde ikke noe naturlig instinkt. Derfor ble brødrene dine så elendige.
Og da vi adopterte deg,
lagde jeg en liste over hvordan en perfekt mor skulle være.
Forsiktig, uendelig kjærlig, tålmodig, tillitsfull, og uselvisk.
- Akkurat sånn ville jeg beskrive deg. - Jeg vet ikke om jeg kan være det mer.
En person kan ikke være uselvisk og overleve.
Jeg var ingen til du kom inn i livet mitt.
Jeg var en flaske som fløt i havet, og tidevannet sendte meg dit det ville.
Meldingen inne i meg var tom.
Jeg er bare den jeg vil være i forhold til deg.
Det er et for stort press.
Om et år vil jeg være ute av huset, mange hundre mil unna.
- Skal du flytte til Cambridge? - Kanskje ikke på heltid.
Jeg trenger ikke pengene.
Jeg er ikke som Martin eller Luther eller pappa.
Jeg finner veien uansett.
Jeg er forelsket for første gang.
Kanskje det er virkelig, kanskje det er en flukt, men det føles som...
Om jeg ikke gir det en sjanse, dør jeg her.
Dra, da.
Du trenger ikke min tillatelse. Men jeg gir deg den.
Du vil alltid være mitt livs kjærlighet.
Herregud.
Du er klissvåt.
Du må ta en kald dusj. Jeg skal ringe legen.
Ok.
- Mamma. - Ja, kjære.
Jeg er glad i deg.
Å nei, hjelp!
Kom og hjelp meg, vær så snill!
Payton!
Våkne!
Payton!
Hjelp!
Dette er Georgina Hobart. Jeg må ha en ambulanse. Sønnen min er veldig syk.
Tekst: S. Marum